Cíl: Hodnocení vlivu II. fáze kardiovaskulární rehabilitace na kardiorespirační zdatnost u pacientů s metabolickým syndromem (MS) po akutní koronární příhodě. Soubory a metody: Celkem 134 pacienti, kteří prodělali PCI pro akutní infarkt myokardu nebo nestabilní anginu pectoris absolvovali 12 týdenní kombinovaný trénink v rámci II. fáze kardiovaskulární rehabilitace. Kardiorespirační zdatnost (vrcholová spotřeba kyslíku VO2peak, VO2peak/kg, vrcholový výkon Wpeak,Wpeak/kg), tělesná hmotnost a BMI byly hodnoceny před a po 12 týdnech tréninkového programu u dvou souborů: u 70 pacientů splňujících kritéria pro metabolický syndrom dle klasifikace NCEP ATP III (soubor MS, věk 62,5r., BMI 30) a 64 pacientů bez MS (soubor NMS, věk 61,8r., BMI 27). Parametry kardiorespirační zdatnosti byly stanoveny při spiroergometrii. Výsledky: Hodnoty Wpeak,Wpeak/kg, se zvýšily po rehabilitaci jak u souboru MS (z 89,5±27 na 105±34w, resp. z 1,2±1,8 na 1,6±0,5 w.kg-1, p<0,05), tak u souboru NMS(101±33 na 122±36 w, resp. 1,4±1,4 na 1,7±1,6 w.kg-1, p<0,01). Rovněž hodnoty VO2peak, VO2peak.kg-1 vzrostly jak u MS(z 1473±367 na 1659±478, resp.z 16,9±4 na 19,2±5,2 ml.min.kg-1, p<0,001), tak i u souboru NMS (z1551±448 na 1796±523, resp. z 19,7±4,6 na 22,6±5,8 ml.min.kg-1, p<0,001). Srovnání procentuálních změn hodnot kardiorespirační zdatnosti po rehabilitaci mezi soubory MS a NMS nevykazuje významné rozdíly ( O2peak/kg 18,2%; Wpeak/kg 17,3 % resp. 18,0%; 19,3 %) .Významné změny hodnot tělesné hmotnosti a BMI nebyly zjištěny u žádného souboru. Závěr: Kombinovaný trénink vedl u pacientů s MS po akutní koronární příhodě ke zlepšení kardiorespirační zdatnosti. Tato zlepšení jsou srovnatelná s výsledky méně rizikových pacientů v souboru bez MS.